ОРГАНІЗАЦІЯ ЕКСКУРСІЙНИХ ПОСЛУГ У ТУРИЗМІ
Технологія підготовки екскурсії
2.3. Розробка змісту екскурсії
2.3.2. Розробка маршруту екскурсії
2.3.1. Відбір екскурсійних об'єктів
2.3.2. Розробка маршруту екскурсії
2.3.3. Підготовка тексту екскурсії
2.3.4. Індивідуальний текст і драматургія

Маршрут екскурсії - це найзручніший шлях руху екскурсійної групи від однієї локації до іншої заздалегідь визначеними дорогами, вулицями та іншими транспортними «артеріями». Під локацією при цьому розуміють місце знаходження одного чи зосередження кількох екскурсійних об'єктів, де зупиняються для їх огляду. Це може бути ділянка вулиці чи площа на міських маршрутах, невеличкий населений пункт у заміських екскурсіях. Головне завдання маршруту - охопити всі відібрані для екскурсії об'єкти та забезпечити їх огляд у тій послідовності, яку передбачає логіка розкриття теми. При цьому доцільно мінімізувати переміщення між об'єктами, зменшити загальну відстань, що долатиметься екскурсантами.

Маршрут екскурсії може охоплювати як пам'ятки однієї групи, наприклад архітектури чи історії, так і різнопланові об'єкти, що характерно для оглядових екскурсій. При цьому варто уникати монотонності зорового ряду, тобто бажано, щоб об'єкти відрізнялися один від одного, насамперед, за зовнішнім виглядом. Враження екскурсантів «затухатимуть», а інтерес слабшатиме, якщо кожна наступна пам'ятка не перевершуватиме попередню. Тому найцікавіші об'єкти можна залишити на кінець, як-от колишня резиденція митрополитів Буковини в екскурсії Чернівцями.

Екскурсійні об'єкти на маршруті, залежно від своєї ролі в розкритті теми, можуть бути як основними, так і додатковими. Основні - піддаються глибшому аналізу та потребують обов'язкових зупинок біля них, у т.ч. із виходом з автобуса. Показ же додаткових об'єктів може відбуватися й на переходах або під час руху в транспорті.

Розробка маршруту передбачає визначення місцезнаходження об'єктів і порядку їх відвідування, виявлення наявних транспортних шляхів, що ведуть до них, та ін. При цьому остаточно з'ясовується, чи відвідуватиметься пам'ятка. Адже об'єкти не повинні бути відсторонені та мають «вдало» лягати на маршрут без непотрібних «гаків», «петель» і «тупиків», які «накручують» зайвий кілометраж чи призводять до повторних проїздів однією і тією ж ділянкою. На маршруті не допускаються також тривалі паузи, що порушуватимуть цілісність розповіді екскурсовода. Тому переїзд або перехід між об'єктами однієї підтеми екскурсії не повинен тривати більше 10-15 хвилин.

Якщо розглядати транспортну складову маршруту, то тут першочергову роль відіграють не об'єкти, а шляхи сполучення. Безумовно, обирають ті дороги, якими можна доїхати швидко, зручно та за мінімальних витрат. Біля самих пам'яток повинні бути впорядковані місця стоянки для транспорту, а на маршруті передбачені зупинки, у т.ч. санітарні. На випадок заторів, ремонтних робіт та інших «форсмажорів» на дорозі рекомендується мати кілька варіантів проїзду. Варто зважати й на те, щоби ритм руху чи зупинки екскурсійного автобуса не створювали перешкод загальному транспортному потоку. Це повинно враховуватися при прокладанні міських маршрутів.

Одним із найголовніших параметрів маршруту є його загальна протяжність. Вона залежить, насамперед, від характеру пересування групи та загальної тривалості екскурсії. Зокрема, довжина пішохідного маршруту на оглядовій екскурсії містом, що триває З години, може становити 3-4 км. На природознавчих екскурсіях-прогулянках протяжність пішохідної ділянки інколи зростає до 7-8 км. Використання транспортного засобу дозволяє долати набагато більші відстані. Наприклад, в автобусних заміських екскурсіях загальна протяжність маршруту (в обидва боки) може сягати 200 км і більше, а дорога при цьому забиратиме до 4-х годин.

Екскурсійні маршрути, як правило, вибудовуються за хронологічним, тематичним і комплексним тематико-хронологічним принципом.

При хронологічному принципі побудови маршруту об'єкти вишиковуються в порядку їх історичної появи: старі пам'ятки пізнаються раніше, а нові - пізніше. Однак у цей порядок втручається просторовий чинник - розкиданість об'єктів по території. Оскільки логіка проходження будь-якого маршруту передбачає, що постійно потрібно рухатися далі, а не кружляти на одному місці й тим більше не повертатися назад, то строго витримати принцип хронології досить складно.

Тематичний принцип передбачає, що маршрут охоплює об'єкти, об'єднані однією тематикою. Найхарактерніше це для тематичних екскурсій.

Комплексний тематико-хронологічний принцип набув найбільшого поширення. Він поєднує два вищенаведених принципи - хронологічна послідовність у викладенні матеріалу витримується тільки всередині підтеми.

Отже, під час розробки маршруту екскурсовод повинен виконати такі завдання:

- визначити, де починається маршрут і де він закінчується, а також з'ясувати місцезнаходження відібраних об'єктів та послідовність їх відвідування;
- прийняти рішення щодо місць зупинок для огляду пам'яток, у т.ч. з виходом з автобуса, а також уточнити, які екскурсійні об'єкти знаходяться на цих зупинках;
- виявити наявні шляхи сполучення та прийняти рішення щодо способу пересування (пішки, автобусом чи іншим транспортом) на різних ділянках маршруту;
- розробити схему пересування між зупинками, яка в межах населених пунктів прокладається вулицями, а між ними - автомагістралями чи іншими шляхами сполучення;
- підрахувати загальний кілометраж маршруту та окремих його ділянок, якщо маршрут комбінований, пішохідної та транспортної.

Об'їзд (обхід) маршруту - це завершальний етап, який має на меті:

1. Ознайомитися із шляхами сполучення, вулицями та площами, по яких прокладений маршрут.
2. Уточнити місця запланованих зупинок на маршруті та розташування об'єктів на місцевості.
3. Перевірити доцільність ознайомлення з наміченими екскурсійними об'єктами.
4. Освоїти підходи чи під'їзди на автобусі до об'єктів або місць стоянок.
5. Знайти найкращі місця розташування групи для показу об'єктів.
6. Вибрати методи показу та розповіді для ознайомлення з об'єктами.
7. Провести хронометраж часу, необхідного як для ознайомлення з об'єктами, так і для пересування окремими ділянками маршруту, а також уточнити загальну тривалість екскурсії.
8. Виявити потенційні загрози на маршруті та продумати необхідні заходи безпеки.

Розробка маршруту закінчується створенням його картосхеми (див. рис. 2.2). Якщо екскурсія міська, то шлях прокладається вулицями і площами, якими буде пересуватися група. Для заміських автобусних маршрутів - це дороги із зазначеними основними населеними пунктами, через які проходить автомагістраль. Про спосіб пересування групи свідчить характер лінії, а на напрям вказують стрілочки на ній. Наприклад, суцільною лінією можна позначити пересування пішки, а штриховою - автобусом. На схемі ще можуть зазначатися проміжні відстані, що особливо корисно на картах заміських маршрутів, навіть швидкість руху автобуса на окремих ділянках.

Відрізок маршруту екскурсії церквами і храмами Чернівців

Рис. 2.2. Відрізок маршруту екскурсії церквами і храмами Чернівців

Обов'язково на картосхему умовними значками наносяться екскурсійні об'єкти, які нумеруються відповідно до послідовності їх огляду. Ці умовні значки з номерами виносяться в легенду карти та підписуються назвами об'єктів. Інші елементи, що можуть вказуватися на картосхемі, - це місця зупинок на маршруті, у т.ч. з виходом з автобуса. В легенді ж можна зазначити, на яких зупинках буде розглядатися та чи інша підтема екскурсії.

Розробка автобусного маршруту завершується узгодженням і затвердженням його паспорта та схеми, розрахунку кілометражу й часу використання автотранспорту. При прокладанні автобусного маршруту потрібно керуватися «Правилами дорожнього руху», «Статутом автомобільного транспорту», «Правилами перевезення пасажирів» та іншими відомчими нормативами.